Ta dem direkt till vagnshuset.
Inventeringen, mr Carson.
Mrs Hughes.
Tack, mr Barrow.
Hur ska vi få den till London?
Oroa dig inte. Vi kommer att ha gott om tid.
Du är allt en riktig konstnär.
Det är lika mycket Daisys förtjänst.
Hur mycket kan vita med och vad kan vi köpa när vi kommer dit?
De flesta sakerna man kan köpa i Ripon,
finns även i London.
Men man litar inte riktigt på dem, eller hur?
Du litar inte på dem.
Varför ska hon komma till London?
Har de inte ersatt mrs Bute?
Nej, det tänker de inte göra.
Det kommer inte att finnas någon fast hushållerska på Grantham House i framtiden.
Tiderna förändras.
Åh, vad fin.
Är den inte lite gammaldags?
Nej. Den är väldigt chic.
Kan vi få se den med hatten?
- Ser du fram emot London? - Ja.
Mr Bates och jag måste se över vårt hus där,
så tidpunkten är rätt vald.
Vad tråkigt att Susan inte får vara med om det här.
Hon bryr sig inte om kläder.
Jag förstår inte varför de inte kom för två månader sen,
som de sa från början.
Regeringen ändrade på datumet för överlämnandet.
- De kunde inte. - Jag skulle ha gjort det ändå,
om det var min dotters bröllop.
Då rekommenderar jag inte en diplomatkarriär.
- Kommer de att vara där innan oss? - Nej.
De sover över i Southampton.
Så vi anländer till St James samma dag.
Ska vi låtsas att de är ett lyckligt par?
Ja, det ska vi verkligen.
Varför kasta en skugga över dem?
Jag håller med.
Tråkigt att det inte kan hållas här.
Jag tror inte att ett rådhusbröllop och en välsignelse
skulle motsvara countyts förväntan.
London är ändå det lämpligaste för Susan och Shrimpie.
Jag vill ha en välsignelse i en synagoga
och var hittar man en synagoga i Ripon?
Jag beundrar ditt sätt att hantera saker och ting.
Det vore nog lättare för Lord Sinderby. Om det går.
Jag vet inte om Lord Sinderby förtjänar din omsorg.
Atticus älskar honom och jag älskar Atticus.
Kärleken övervinner inte allt, men mycket.
Jag oroade mig för att frun skulle behöva möta förrädaren,
men miss O'Brien verkar ha fått plats hos den nya guvernörens fru.
Typiskt.
Men jag har hört att de varken har nån jungfru eller betjänt,
vilket verkar konstigt för ett markispar.
Ärligt talat, mr Carson,
tror jag att de är utfattiga.
Pengarna är slut.
Så Sinderbys miljoner måste vara lockande.
Jag undrar det. Lady Flintshire är inte världens mest liberala person.
- Nej. - Fast
Madge säger att Lord Sinderby inte är särskilt intresserad.
Jag har förstått det.
Vad bra att båda är intoleranta.
Jag är orolig över att sköta allt med bara Barrow och Molesley.
- Kommer vi inte att verka lite sjabbiga? - Jo.
Kan vi inte låna en extra betjänt?
Jag vet inte.
Att låna betjänter låter så gammaldags.
Till och med för mig.
Anlita nån för veckan som vi är där. Det blir inte dyrt.
Och det ska räcka för den stora paraden?
Den tiden är förbi, mr Carson.
Vi försöker bara hålla skenet uppe så gott vi kan.
Vad skulle min pappa säga?
Att du skapade en trygg relation med ditt barnbarn.
Nej, älskling. Du hamnade på ormen, så du måste flytta tillbaka.
Nej!
Var inte så hård. Låt henne stå kvar.
Det hjälper henne inte i framtiden. Hon måste lära sig att förlora.
Fortsätt du bara att gråta, och ge Donk skuldkänslor.
Kalla mig inte Donk.
Kom igen, Donk. Det är din tur.
Vad är det där?
Det är från min kusin i Boston.
Han säljer bilar, men satsar även på lantbruksmaskiner.
Du har erfarenhet av båda.
Exakt.
Han vill att jag ska gå med.
Jaså, öppnar han en filial här?
Nej-
Han har bett mig att bli hans kompanjon i Massachusetts.
Jag förstår.
Hur går det med Lord Sinderby?
Jag tror att han önskar att jag ska vakna upp en dag och ändra mig.
Med en sådan far, skulle man tro att Atticus skulle ha ett mer judiskt namn.
Han heter Ephraim Atticus egentligen.
Men hans mamma har alltid kallat honom Atticus.
Hon är din bundsförvant.
Ja.
Men inte för att hon tycker att det är oviktigt.
Hon anser bara att hennes sons lycka är viktigare.
Det låter bra.
Mr och mrs Bates.
Får jag störa ett ögonblick?
Polisinspektör Willis har ringt.
Mr Vyner är tillbaka och vill komma förbi, imorgon bitti.
För att träffa mig?
För att träffa er båda.
Jag förstår inte. Varför?
Jag antar att det framkommer när han har varit här.
Vi hoppades att det här var över.
Jag också, mr Bates. Jag också.
Jag går upp-
Godnatt.
Jag tittar till barnen, så slipper ni.
Hon är bra. Det håller jag med om.
Men varför är hon så där moderlig jämt?
Jag går också och lägger mig.
Innan du gör det.
Har du funderat mer på arbetet med byn?
De där stugorna är i dåligt skick
och om vi ska renovera dem bör vi börja med det.
Jag vet.
Men hur ska vi hitta pengarna?
Det funderar vi på när vi är i London.
Och fattar ett beslut.
Är det sant att Londoninspektören kommer tillbaka imorgon?
Hur vet du det?
Jag skulle gärna vilja svära på att jag såg den där biljetten hel.
Frun är på väg att gå till sängs.
Ja. Tack.
Jag hoppas att miss Baxter inte är den enda som kan hjälpa.
Jag vill utnyttja London rätt den här gången.
Det slutar alltid med att jag går på teater, konstgallerier och museer.
När jag kommer hem har jag inte gjort något.
Jag följer med.
Vi kan åka tillsammans.
Jag tar dig på orden.
Datumet för avtäckningen.
Av minnesstenen? När är det?
Den 25:e.
Då är vi precis tillbaka från bröllopet.
Hör upp allihop, vi ska avtäcka stadens krigsmonument
klockan tolv den 25:e.
Jag ser gärna att familjen är välrepresenterad.
- Naturligtvis. - Ja, mr Carson.
Ni har väl inget emot om jag inte kommer, mr Carson.
Vi kommer att sakna dig.
Jag vill inte dra upp allt det där igen, det vore för smärtsamt.
Mr Carson förstår.
Må så vara.
Stackars kvinna.
Du hörde henne. Vi drar inte upp det igen.
Har ni ätit färdigt, milady?
Ja, tack, Denker.
Vem var det som kom?
En herre som hette prins Kuragin.
Han är i salongen.
Jag sa att ni inte har kommit ner, men han ville vänta.
Han insisterade.
Jag tror inte att jag tar på mig det som jag valde igår kväll.
Jag misstänkte det, så jag tog fram den lavenelblå klänningen.
Den passar era färger så bra.
Prinsen är en gammal vän, Denker. Ingenting annat.
Jag tror er, milady, men det skadar aldrig att se fördelaktig ut.
Nej, det har du väl rätt i.
Vi behöver representanter från regementen,
och någon slags orkester.
Men allt verkar vara under kontroll.
Det verkar det vara, milord.
Jag vill att William Masons pappa ska få en bra plats.
William lämnade sitt hem för att tjäna sitt land.
Det uppskattar jag verkligen.
Det gör vi alla, milord.
Säger du till personalen?
Det är redan gjort.
Det borde bli bra.
Mrs Patmore har tackat nej, vilket är förståeligt.
Vad tråkigt. Men jag är inte överraskad.
Milord.
Jag förstår inte vad du menar med "vår sista chans".
Våra chanser är förbi för länge sedan.
Det accepterar inte jag.
Men prinsessan, då?
De har inte funnit henne ännu.
Vi har varit åtskilda länge.
Föreslår du en skilsmässa?
Varför det? Vill du ha fler barn?
Jag vill tillbringa mina sista år med dig.
Som vän och älskare.
Jag söker ingen skandal.
Bara kärlek.
De senaste åren har varit svåra.
Jag vill inte att de återstående ska vara det.
Nej-
Nå,
vad säger du?
Vill du ha svar genast?
Jag vet vad jag känner. Det gör du också.
Jag kan inte fatta ett beslut nu.
Jag kommer inte att ändra mig.
Deklarera inte din beslutsamhet som om den vore en dygd.
Ja. Nya saker har hänt.
Det verkar som om mr Green inte är så trevlig som mr Carson har sagt.
Han verkar ha anfallit kvinnor.
De vågade inte träda fram förrän nu,
men med lite uppmuntran
har några av dem pratat
och vi har gjort oss en bild av hans uppförande.
Men inget hände här.
Hans offer var vanligtvis korta, smala kvinnor
som hade gett honom lite eller ingen uppmuntran.
Vad otrevligt.
Ja, det är det.
- Visst är det, mrs Bates? - Ja.
Vi har även nyheter som kan fria mr Bates från misstankar.
Ett andra vittne har trätt fram.
Enligt hans vittnesmål var personen som grälade med Green
på golvet kortare än han.
Kortare än ni, mr Bates.
Vad tror ni, mrs Hughes?
Jag vet ingenting om det här.
Det var allt.
Om mrs Bates skulle behövas i London, går det att ordna, mrs Hughes?
Vi kommer att vara i London hela nästa vecka för Lady Roses bröllop.
Kan ni titta in på Scotland Yard på tisdag klockan tio?
Går hon dit, följer jag med.
Som ni vill. Bra. Då var det bestämt.
Adjö, då.
Vad i hela fridens namn var det där om?
Han försöker spela översittare,
men det är bäst att inte stå i vägen.
Hur då, översittare?
Ni behövs däruppe, mr Carson.
Mr Evans.
Vad snällt av er att komma.
Med nöje, milord.
Er far har gjort många gravstenar för våra hundar genom åren
så jag är glad att ni kan fortsätta.
De här är som dem som vi har gjort tidigare.
En bok med sällskapsdjurs gravstenar?
Ett parallellt universum.
Nej då, milord.
Det är exempel på allt som vi gör.
Jag förstår.
Vad är det här?
En minnessten, milord.
Vi gjorde den för en park i Hinckley.
Nära Leicester? Ni reser mycket.
Äntligen.
Det tog tid.
Jag trodde att du hade ringt av misstag.
Hur vill du annars bli tillkallad?
Med Josuas trumpet?
Jag föredrar att inte bli tillkallad alls.
Inte av dig, i alla fall.
Ta de härtill bilen,
så hämtar jag galoscher och paraply.
Jag har funderat.
Borde jag inte bara berätta allt och få det överstökat?
Nej-
Jag avslöjar inte mina hemligheter om jag inte måste.
De har inga andra bevis mot oss,
om mördaren inte kan ha varit du.
Men i alla fall.
Daisy.
Ja, mr Carson?
Innan vi går.
Herrn vill skicka en inbjudan till mr Mason för avtäckningen,
vilket inkluderar er som Williams änka.
Tack, mr Carson.
Jag skriver till honom som ordförande,
men det vore kanske bra om ni också nämnde det i nästa brev.
- Naturligtvis. - Bra.
Då går vi till bilarna.
Jag hoppas att du klarar dig några dagar utan Denker, Spratt.
Det ska säkert kunna gå bra, milady.
Är de här alla lådorna, Denker?
Frun är skarpsynt.
Det saknas en.
Eftersom mr Spratt hade uppdraget att bära ner dem,
har han den nog i säkert förvar.
Vad omtänksamt av dig, Spratt.
Hämta den nu, är du snäll.
- Men frun, jag kan inte... - Hämta den nu, Spratt.
Jag har dåligt samvete över att lämna Marigold ensam.
Hon är inte ensam. Hon är omgiven av barnflickor och barn.
- Jag vet. - Hon kommer att ha det bra.
Edith är som besatt av flickan.
Vilken sötnos.
Verkligen.
Men det är något med henne.
Med Marigold? Vad?
Jag vet inte. Någon sorts déjá vu.
Jag kan inte sätta fingret på det.
Hör upp.
Andy kommer att vara extra betjänt när vi är i London.
Var hjälpsamma mot honom.
- Ska du börja på middagen ikväll? - Ja, det var tänkt så.
Hur hittade mr Carson er?
Jag jobbade som springpojke
och mr Carson frågade butlern om han kände till någon.
Det är bara en vecka. Tar han tillbaka dig?
Jag vill inte vara springpojke.
Jag vill bli betjänt och det här är första steget.
Vad modigt.
Man måste vara modig nuförtiden.
Känner du till London?
Nej, jag växte upp i East End.
Och jag har bara jobbat i Bayswater.
- Bayswater? - Ja, norr om parken.
Ja, jag vet var det ligger.
Så du är inte känd häromkring?
Nej-
Och du är bara hos oss tills efter bröllopet?
Just det.
Du får nog roligt.
Jag antar det. Som alla andra.
Det är roligt här om man vet vad man ska leta efter.
Känner du till det här kvarteret?
Ja.
Jag har kommit hem.
Jag har tillbringat många år på St James's Square.
Innan vi blir involverade i miss Denkers forna äventyr,
kan du väl följa med mig så visar jag hur allt fungerar.
Skynda på.
Välkomna jägaren som kommit hem från kullarna.
Hur mår ni?
Trötta.
Tågresan från Southampton var nästan lika hemsk som resan från Bombay.
Du får vila innan du byter om.
Minns ni Carson?
Jag antar att ni inte har tagit med några egna betjänter, milord.
De dagarna är över för oss, Carson.
Det pratar vi inte högt om.
Ni får Lady Marys jungfru Anna som hjälp.
Och herrn får mr Molesley.
Nu ska jag visa er till ert rum.
Vi bor inte tillsammans.
Saken är, att vi har väldigt fullt.
Jag delar inte rum.
- Jag tar in på hotell. - Men snälla...
Lugn, milady, det ordnar sig.
Varsågod, den här vägen.
Lady Rose kanske kan dela rum med Lady Edith?
Tack, mrs Hughes.
Jag visste att hon skulle bli problem.
Mamma.
De sa att du hade kommit.
Ja. Vilken resa.
Det känns som om jag har rest i evigheter.
Nu är du här i alla fall.
Ska du inte ge din gamla mamma en kyss?
Naturligtvis.
Vilket val du har gjort.
Jag hoppas att du ska gilla honom.
Alla kommer på middag ikväll.
Och du är alldeles, alldeles säker?
Absolut.
Det är allt jag behöver höra.
Har mr Carson sagt till om middagen?
Alla har inte kommit än.
Jag hittade ett brev från mr Vyner när vi kom fram
som bekräftade att jag ska infinna mig på Scotland Yard imorgon.
Försök att inte oroa dig för det.
Du kan väl gå och titta till ditt hus efteråt?
Det skulle muntra upp dig.
Här i London håller vi ett öga, men de hämtar
kaffe och drinkar själva från ett sidobord.
När de har kommit på plats, lämnar vi dem.
På förra stället var betjänterna uppe tills de gick till sängs.
Inte här. Vill de ha en drink till, tar de själva.
Sådär.
Jag hoppas att Anna var hjälpsam.
Det kommer hon säkert att bli.
Var är paret Sinderby?
Vi trodde att du var Lord och Lady Sinderby.
Tyvärr.
Hur är de?
Hon är väldigt trevlig och gillar Rose.
Han är mindre övertygad.
Rose innebär mer än bara en sonhustru.
Det får mig att le att det är de som har invändningar.
De har lika stora rättigheter som vi.
Mamma och pappa, kan ni försöka uppföra er som ett lyckligt par?
Vore inte det ganska oärligt?
Varför det? Ni har inte separerat ännu.
Vi separerade när vi gick uppför gången till Southampton.
Det lär inte skada att låtsas i några dagar till.
Saken är, att jag inte vill ge Lord Sinderby några skäl till att misstycka.
Så Lady Rose MacClare är en mésalliance.
Jag tror inte att det där hjälper.
Lord och Lady Sinderby och mr Atticus Aldridge.
Kom in. Vad trevligt att se er.
Pappa, mamma. Det här är Atticus.
Hur står det till?
Vilket lustigt namn.
Hur går det?
Lady Flintshire är en bestämd dam.
Jag sa ju det.
Jag måste fråga, för jag kan inte sluta tänka på det,
varför har polisinspektören kallat in mrs Bates?
Skulle det hjälpa om jag svär på att ingen av dem har gjort något fel?
Jag har aldrig tvivlat på det, men det är en lättnad att höra.
Jag får väl gå upp.
Varför valde ni Yorkshire? Av historiska skäl?
Nej-
Jag brukade åka dit som flicka och det är ju så vackert.
Har ni något engelskt blod?
Det stämmer att vi bara går tillbaka till 1850-talet,
men Lady Sinderbys familj kom hit under kung Rikard III.
Verkligen?
Jag tänker alltid på er som nomader som driver omkring.
På tal om att driva omkring,
stämmer det att ni inleder er smekmånad hos Melfords i Coningsby?
Ja. Lady Melford är mammas kusin.
Jaså? Det visste inte jag.
Du ville visst ha en välsignelse i synagogan?
Jag vill respektera båda sidor.
Men du förstår inte våra vanor.
Och varför skulle du göra det?
- Så det är inte möjligt? - Nej.
Det borde han ha sagt.
Jag tänkte ordna en middag på onsdag kväll för er alla.
Så att ni kunde träffa några släktingar.
Och visa dem hur lyckligt lottade de är.
Bor många av dem här?
Vi har proppfullt.
Atticus var tvungen att ta in på Hornby Hotel.
Jag älskar Hornby.
Det är rätt, och han kan ha sin...
Vad kallas det...
Sin svensexa utan att störa oss.
Ska ni gå dit, Lord Sinderby?
Knappast.
Svensexor står högt upp på fars lista över sådant han ogillar.
Är det en lång lista, Lord Sinderby?
Saker som ni ogillar?
Nej-
Så länge som jag kan undvika fuskspelare, halvrå fisk
och skilsmässa.
Annars är jag ganska tolerant.
Är skilsmässa så hemskt nu för tiden?
Är det inte värre att vara olyckliga tillsammans?
Jag är väl gammaldags, men för mig innebär skilsmässa svaghet,
förfall, skandal.
Misslyckande.
Är ni glad att vara tillbaka i London?
När jag får mitt hus, så.
När ger sig hyresgästerna av?
I nästa vecka, teoretiskt.
Jag måste ta fram de äkta tavlorna från lagret.
Vilket besvär.
Jag vet, men jag tänker på vilken lättnad
när jag stänger dörren och får vara ensam i mitt eget hus.
Ska inte Lord Flintshire flytta in med er?
- Det är klart han ska. - Naturligtvis.
Vilken lustig kommentar, Susan.
Lustig är det rätta ordet.
Jag vill att ni ska veta att ni alltid är välkomna på Canningford.
Vad snällt.
Säg mig, är det svårt att hitta tjänstefolk nuförtiden?
Inte särskilt.
Men vi är judar, så vi betalar bra.
Om jag inte tar en tidig kväll, kommer jag aldrig att klara veckan.
Kommer Dicky Merton på bröllopet?
Jag tror inte det.
Jag beklagar.
Du har förändrats.
Jag har själv blivit nyligen påmind om
att man inte får så många chanser i livet, och missar man dem
kanske de inte kommer åter.
Sinderby är väldigt stel.
Vad mer kan jag göra?
Får jag fråga er, oroar ni er över Sybbie och George när ni är borta?
Varför skulle vi göra det?
Jag vet inte, men jag tänker på Marigold hela tiden.
Herregud. Hur ska du bli när du får ett eget?
Jag tänker lämna det till barnflickan.
Du säger det,
och jag är väl van vid hur barnen har det i Downton,
men det låter ändå konstigt.
Kommer det att vara annorlunda i Amerika?
Han åker inte. Det är uteslutet.
- Mary... - Sluta!
Det här är mitt bröllop och ni får inte förstöra det.
Du har rätt.
Vad sägs om att vi fyra äter lunch på onsdag? Du också, Edith.
För att markera Roses sista frihetsdagar och slutet på en epok,
går vi till Rules. Jag bjuder.
Ja.
Varför inte?
Sinderby kommer att bli en utmaning för Rose, är jag rädd.
Inget tvivel om den saken.
Men vad tog det åt Susan?
"Har du något engelskt blod?" Herregud.
Hon pratar utan att tänka.
Vet du förresten om att Bates och Anna
ska till Scotland Yard imorgon bitti?
Verkligen inte. Varför då?
Bates uppgav inget skäl.
Vill de att vi ska ge våra vitsord?
Jag erbjöd mig, men han sa nej. Inte än.
Stenhuggaren har skickat sin räkning.
Är mrs Patmore där nere?
Det tror jag, milord.
Och har Bates kommit tillbaka?
Inte ännu, milord.
Vilken konstig angelägenhet, Carson.
- Kan jag vara till hjälp? - Jag letade efter brevlådan,
eller har ni ingen?
Den är här, men posten kan ha skickats.
- Är det viktigt? - Lite viktigt.
Jag hatar att säga: "Checken är på väg" när den inte är postad.
Jag promenerar till Jeremyn Street.
Här har vi ju Carson.
Är det för sent för ett brev?
Nej då, milord. Jag samlar in dem nu.
Tack, Carson.
Miss Baxter och mr Molesley har bett mig att gå och se
Wallace Collection med dem imorgon.
Bröllopet är på fredag, Daisy.
Det var vad jag sa.
Men det är bara tisdag och vi har väl gjort det mesta?
Förutom det som vi inte kan göra i förväg.
Jag vet inte.
Är det här ett kök eller en semesterort?
Gå då, men...
Är du inte tillbaka till teet ringer jag polisen.
Äh, herregud!
Jag ber om ursäkt att jag stör, mrs Patmore.
Det är helt i sin ordning, milord.
Som jag ser ut.
Inte alls, snälla du.
Jag vill bara fråga dig
om du kan överväga att komma på avtäckningen av minnesstenen.
Jag vill inte vara oförskämd, milord...
Jag vet det, men det är viktigt för mig att det är en försoningens dag.
Det skulle kännas som om jag misslyckades om du inte var där.
Snälla.
Jag ber dig om en tjänst.
Ja, ja. Om det betyder så mycket för herrn.
Ja, det gör det.
Tack.
- Den här vägen, mrs Bates. - Jag stannar med henne.
Som ni vill. Varsågoda.
Ställ er i raden.
Varför det? Vad har jag gjort?
Det här är galenskap.
Kom nu.
Håll lapparna framför er, tack.
Tack så mycket. Nu kan ni gå.
Vad handlar det om?
Hon hade ingenting med det att göra.
Lugna ner er, mr Bates.
Ni av alla borde inse att det mesta vi gör är ren rutin.
Så vi kan bocka av personer från vår lista.
Nu går vi.
Vi har ärenden att uträtta medan vi är här.
Varsågod och ta itu med dem.
Har du fått kläm på det?
Jag tror det.
Middagen är avklarad utan problem.
Jag kan visa dig omgivningarna senare.
Men Lady Grantham, då?
Hon kommer att vara till sängs.
Jag undrar om du kan bära upp kaffet medan det är varmt?
Eller är det för mycket begärt?
Jag hoppas ni inte vill förleda honom, miss Denker.
Nej-
Andy är väl inte från landet, eller?
Han kan säkert föra sig bättre än jag.
Det tvivlar jag på.
Hon har en plan,
en plan som gynnar henne själv, jag skulle vilja veta...
Daisy? Lyssnar du?
London är fullt av möjligheter, eller hur?
Livet är fullt av möjligheter.
Jaså?
Ibland tror jag att mitt liv inte har några möjligheter alls.
Var är tant Violet?
Min tant Violet har gått upp.
Mrs Crawley också.
Och Atticus?
Var är den förtjusande unge mannen?
Minns du inte? Han har sin svensexa ikväll.
Gillar du honom, pappa? Säg att du gör det.
Det gör jag verkligen.
Gick du till Bond Street?
Han som jag skulle träffa var upptagen. Jag går dit imorgon.
Bli inte sen till Lady Sinderbys middag.
Vad gör du på Bond Street?
Det var bara en idé som jag hade.
En idé som han tydligt nog inte vill dela med oss.
Då, så. Nu räcker det. Jag går och lägger mig.
Du sa att vi skulle ta en drink till och det har vi gjort.
Nu går jag och lägger mig.
Stanna kvar så länge ni vill.
Sätt upp det på mig.
Inte ikväll.
Jag är ledsen om jag vilseledde dig, men nej.
- Vem är det? - Ert te, sir.
Jag har inte beställt något te.
Vad i hela fridens namn?
Är det här ett skämt?
Betalade mr Ryecart dig för att komma?
Vänta lite. Bara ett ögonblick.
Hejdå.
Andy?
Hur var gårdagens kväll?
Gick du på promenad med miss Denker?
Ja, det gjorde jag faktiskt, dumt nog.
Är allt som det ska, mr Barrow?
Bara bra, mrs Hughes, tack.
Michael och jag åt lunch här på vår förstaträff.
En dag kommer du att glädjas åt tiden ni tillbringat tillsammans.
Du är den ende i familjen som verkar förstå.
Ursäkta att vi är sena.
- Hur gick det? - Väldigt bra.
Kvinnorna i sällskapet kommer att bli för svartsjuka för att äta.
Det här kom till dig med ett bud.
Carson bad mig att ge det till dig.
Tack.
Vem är det från?
Det finns ingen underskrift. Bara en lapp där det står: "Igår kväll".
Vad är det?
Atticus
som plockar upp nån sorts slampa och släpper in henne.
Vad?
Herregud!
Drick lite vatten.
Är ni redo att beställa?
Kan vi få vänta lite, tack.
Vad tänker du göra?
Jag vet inte.
Jag kanske ska göra slut, men hur ska det gå med bröllopet?
Gör så här.
Gå och ring Atticus genast
och bestäm möte i eftermiddag.
Följ med henne, Mary.
Det här är klassiskt på svensexor.
Menar du att de har supit honom full
och gillrat en fälla och hyrt en fotograf för att skämma ut honom?
Han ångrar det säkert bittert.
Men räcker det? Det skulle det inte göra för mig.
Men det finns en man som vill förhindra bröllopet.
Lord Sinderby.
Varför skulle han göra något så elakt?
Du anar inte hur lågt folk kan sjunka för att få sin egen vilja fram.
De pratar med varandra nu.
De ska träffas i St James's Park klockan tre.
Jag vill meddela att det inte blir någon middag här ikväll.
Familjen äter middag med Lady Sinderby.
Jag förstår inte varför vi anlitade en extra betjänt.
Vi borde bara tagit in någon för bröllopet och nöjt oss med det.
Det är ovanligt att brudgummens föräldrar har en bjudning innan bröllopet.
Det känns ganska främmande.
De kanske har andra traditioner.
Börja inte nu.
Jag har inga fördomar, mrs Hughes.
Man kan anklaga mig för mycket, men inte för det.
Vad sägs om brist på självkännedom?
Mr Carson.
Kan Andy ta ledigt ikväll?
Om familjen inte behöver honom?
Han har bara varit här i ett par dagar och vill redan ta ledigt?
Han vill att jag ska visa honom lite av staden.
Och änkenåden?
Jag kommer att vara tillbaka i tid.
Alla ska vara här tills familjen åker.
Se till att vara tillbaka till klockan åtta.
Vad ska du visa honom som du inte visade igår kväll?
Hurså? Vad sa han?
Bara att han inte hade kul.
Era dumbommar.
Jag hoppas att han är tuffare än så.
Jag visste inte ens att det fanns.
Jag gillar mindre museer,
som Wallace Collection eller Mauritshuis nära Haag.
Har ni varit i Holland?
Nej, jag har bara läst om det.
Det är som om intimiteten
för målningarna närmare en
och gör dem mer kraftfulla.
Jag känner likadant.
Gör du, Daisy?
Det känns som om jag har varit i en kolgruva
och att någon har öppnat locket och fört mig till solljuset.
Det var glädjande.
Är det?
Jag känner mig så förbittrad, så missnöjd.
Som om mitt gamla liv vore ett fängelse som jag måste tillbaka till.
Säg inte så.
Jag vill inte tro att jag har förvärrat saker.
Är det inte Lady Rose?
Vad pratar du om? Jag tror dig inte.
Sluta!
Låt dem hållas.
Jag vet inte. Man är aldrig säker förrän man har ringen på fingret.
Vill ni vara säker, miss Baxter?
Kanske det.
Tror du att jag skulle sjunka så lågt?
- Tror du det? - Jag vet att det inte var ett skämt.
Snarare ett försök att få Lady Rose att avstå från giftermålet, menar du?
Säg Rose, för Guds skull.
Och du tror att jag ligger bakom.
Du är mot vårt giftermål,
mycket mer än jag berättat för Rose eller hennes familj.
Nåväl. Låt oss vara uppriktiga. Jag är mot det.
Vår familj har åstadkommit mycket sen vi kom till England,
och inte bara för oss själva utan för vårt folk.
Vi har en stolt historia och har intagit vår plats bland landets ledare.
Och du vill kasta bort det för en liten shiksa.
Kalla henne inte det!
Förlåt. Jag menade inte att förolämpa flickan.
Hon verkar rar.
Men hon är engelsk och anglikan, och det blir även hennes barn.
- Hon är skotsk. - Nåja, brittisk då.
Den andre Lord Sinderby må vara judisk, men den tredje blir det inte.
Snart är vår familj bara en brittisk dynasti bland andra,
med samma fördomar som alla andra som handlar på Harrods!
Våra barn skulle få lära sig båda sidorna av sitt arv.
Men de skulle inte vara judiska! Förstår du inte det?
Deras mor skulle inte vara judisk, och inte de heller!
De kan välja att konvertera.
Eller är du helt emot att låta nån välja själv?
Du får det att låta så enkelt.
Och du har inte behövt kämpa.
Ni måste komma. De är här.
Svär på att det inte var du.
Självklart inte. Känner du mig inte bättre än så?
Enligt Atticus var det ett skämt.
- Tror du honom? - Jag tror inte att det var ett skämt.
Antingen är det sant och han ljuger, eller så försöker nån stoppa bröllopet.
- Jag vill gärna veta vilket. - Helst före fredag.
Rose, får jag presentera dig för min kusin, sir John Bullock?
Kom.
Kära Edith.
Ursäkta mig.
Vi måste handla snabbt, innan allt går i stöpet.
Allt verkar gå i stöpet just nu.
Så pessimistiskt.
Jag menar det. Sybil var min allierade och hon är borta. Och nu Rose.
Och du tänker resa bort med Sybbie.
Jag orkar inte med det.
Mary, jag måste leva mitt liv.
Och lämna mig ensam med Edith?
När du läser i tidningen att jag är åtalad för mord, är det ditt fel.
Du kan ha rätt i att det inte var ett skämt. Jag bryr mig bara om att du tror mig.
Visst gör jag det.
Det är hemskt att veta att det finns nån
som hatar oss nog för att hitta på en sån lögn.
Berätta mer om brittiska Indien.
Ett underbart land. Bombay är en fantastisk stad.
Men jag vet inte hur lång tid brittiska Indien har kvar.
Vi hörde om hemskheterna i Amritsar.
Det var en olycklig händelse, beordrad av en dåraktig man.
Jag håller inte med.
General Dyer gjorde bara sin plikt.
Det där har ni fått om bakfoten.
Var och en får väl ha sin egen åsikt.
Jaså? Får jag påminna dig om att Shrimpie känner Indien till skillnad från dig.
Värst vad du ser allvarlig ut.
Tror du att Lord Sinderby
kan göra nåt hemskt för att stoppa bröllopet?
Nog skulle han vilja stoppa det.
Men han älskar Atticus.
Vännen min, kärlek är en mycket farligare drivkraft än ogillande.
Kom nu. Det är inte roligt om jag är ensam.
Men ni pratade inte med mig på hela tiden.
Gå och byt om nu.
Varför kör ni med honom, miss Denker? Ge er på nån i er egen ålder i stället.
Han får roligt när han kommer dit.
Kanske. Men jag misstänker att ni har dåligt inflytande.
Då har vi nåt gemensamt, mr Barrow.
Så fräckt.
Om det var så härligt, varför har du varit nedslagen sen du kom tillbaka?
Jag märker vad jag har gått miste om.
Innan jag började studera trodde jag att historia, konst och sånt
bara var för fint folk och inte för oss.
Men det är väl bra att du har fått vidgade vyer.
På sätt och vis. Men det visar mig hur tomt mitt liv har varit.
Du har ett yrke. Du är skicklig, rena konstnären.
Se bara på bröllopstårtan.
Och för vad? Slava i ett kök som inte är mitt?
Du skulle ju studera för att kunna hjälpa till att driva mr Masons gård.
Även om jag gör det så småningom, vore det inte bättre att studera här?
Med gallerier, bibliotek och teatrar överallt?
Jag kan få jobb i London, det vet jag.
- Det tror jag säkert. - Då så.
Jag har bestämt mig. Jag säger upp mig.
Men Daisy.
Ni har varit så snäll mot mig, mrs Patmore, och det blir ledsamt att skiljas.
Men det är nog det rätta.
Har hon inte avfärdat det som en elak fälla?
Ja, men vem skulle göra en sån sak?
Farmor misstänker Lord Sinderby. Ska vi konfrontera honom?
Vill nån ha en sängfösare?
Ja, tack.
Inte för mig. Jag är trött.
- Och du? - Nej, men jag tittar in och säger god natt.
Var är miss Denker och Andrew?
De är inte tillbaka än.
Jag sa ju att alla skulle vara inne kl. 22.00.
De kommer säkert snart.
- Var kan de vara? - Vem vet?
Mr Carson har det jobbigt. Miss Denker lyder inte under honom,
och Andy blir inte kvar länge nog för att bry sig.
Hon utnyttjar pojken på nåt sätt. För egen vinning.
Jag tycker inte om det.
Här finns choklad, om nån vill ha.
Tack, mrs Patmore.
Ni borde låta mig göra det där.
Jag måste snart klara mig ensam, så bäst att vänja sig.
Var inte sån.
Jag är inte som nånting. Jag bara konstaterar fakta.
Vad gör du här?
Väntar på dig.
Jag förstår inte varför.
Har du haft en trevlig kväll?
Nej, inte direkt.
Jag vantrivdes. Att tvingas spela teater inför de där människorna är förnedrande.
Det är snart över.
Visste du att Anne Melford är judisk?
Varken eller. Vad spelar det för roll?
Du behöver inte spela tolerant här.
- Vi är ensamma. - Jag har inte samma syn på det som du.
Inte på nåt annat heller.
Hursomhelst vill jag inte veta av några fler knep. Förstått?
- Jag vet inte vad du menar. - Jodå.
Och om du inte lovar att sköta dig,
berättarjag för Rose så får vi se hur hon reagerar.
- Du talar i gåtor. - Du lurade Atticus.
Du låg bakom den solkiga tablån.
Att Rose var för klok för att låta sig luras
betyder inte att hon skulle förlåta dig.
Är du sjuk?
Jag var nyfiken på den där betalningen du talade om.
Jag läste på checkens kontramärke och ringde firman.
Bort, din katta!
Betyder det inget alls för dig?
Att vi har förlorat våra pengar
och vår position,
att vi har förlorat allt
som barnen har växt upp och tagit för givet.
Och nu vill du att Rose ska bli en paria?
Jag säger inte att allt blir enkelt för dem,
men för vem är allt enkelt?
Inte för oss.
Inte för henne heller, ska gudarna veta.
Nämn bara inget om skilsmässan innan de har gift sig.
Skulle han verkligen stoppa bröllopet i elfte timmen?
Jag varnar dig.
Om bröllopet inte blir av, får Rose veta vilken roll du spelade.
Nu är vi alla samlade.
Jag har fattat beslut om stugorna.
Jag tänker sälja Della Francesca.
Sotheby's utlovar ett bra pris.
Är du säker, pappa? Du har alltid varit så stolt över den.
Jag har tröttnat lite på den.
Pappa sa alltid att man bara skulle sälja för ett gott skäl, och jag instämmer.
Byns goda kan vara det skälet.
Det gläder mig. Nu kan vi fortsätta med arbetet direkt när vi kommer hem.
Ska vi?
Jag förstörde tavlan för dig, eller hur?
Med mr Bricker, det är därför du säljer den.
Ja, men inte på det sätt du tror.
Varje gång jag ser den påminns jag om att jag inte litade på dig.
Då blir jag arg på mig själv och vill bli av med den.
Vilket fult knep.
Den som ligger bakom är en lågsinnad själ.
Jag förstår framför allt inte varför nån vill se mig olycklig.
Ursäkta mig.
Jag har samma bekymmer.
Ska jag gifta mig med Dicky när hans söner inte vill se oss lyckliga?
Det må så vara, men låt dem inte lura dig på din framtid.
Förlåt att jag stör, milady, men miss Denker mår inte bra,
så miss Baxter tar hand om er i kväll.
- Hon återhämtar sig väl? - Det är inget allvarligt.
Tack.
Äntligen har jag en plan.
Jag inleder arbetet i byn, hittar en ny agent och reser till Amerika.
Men det tar väl flera månader?
Vi bestämmer att jag stannar till jul och sen reser.
Det är en dolk i mitt hjärta.
Vad ska jag göra utan dig?
Det trodde du aldrig att du skulle säga när jag körde dig
till madam Swann i Ripon.
Och Sybil fick henne att sy aftonpyjamas och farmor nästan svimmade.
Vi har våra minnen, du och jag.
Men nu tar du med dig dem till Boston.
Jag ska vårda dem ömt när jag är där.
Det är långt till Tipperary
Ni måste lugna ner er, miss Denker.
Det är lång väg
Miss Denker!
Att gå utan din mor
Hämta mrs Hughes.
Det är långt till Tipperary
Oj, frun kallar.
Jag gör det. Mr Carson har meddelat att ni är sjuk.
Det må jag då säga, miss Denker. Och inför tjänsteflickorna.
Jag struntar väl i tjänsteflickorna.
Nu får det vara nog.
Och var har du hållit hus?
Det vill ni inte veta.
Sätt på livrén och gå upp till salongen.
Lite kaffe kanske får henne att nyktra till.
- Det är värt att pröva. - Sätt er.
Mrs Patmore? Hur är det fatt?
- Glöm det. - Säg vad det är.
- Nej, det vore orättvist. - Mot vem?
- Mot dig, din dumsnut. - Jag förstår inte.
Jag gråter, för jag vill inte att du ska sluta.
Jag kommer att sakna dig.
Bry dig inte om mig.
- Jag kommer över det. - Jag jobbar ju en månad till.
Och jag kommer ju tillbaka till minnesceremonin.
Och jag har inget annat jobb än.
Glöm kaffet. Hon har gått och lagt sig, tack och lov.
Det borde vi också.
Ni har rätt.
- Har nåt hänt? - Nej. Inte än.
Så du är tillbaka?
Vi trodde att du hade rest bort.
Jag beklagar, mr Carson, men miss Denker blev sjuk.
Nog är hon sjuk alltid. Hon borde läggas in.
På hospital!
Bara lugn, mr Carson. Vi klarar det.
Vad hände?
Båda kvällarna tog hon mig med till nån hemsk källarklubb
nära Shaftesbury Avenue.
- Du spelade förstås? - Jag spelade bort allt.
Jag skrev en skuldsedel, men sparpengarna ryker.
Hon förlorade väl inget alls?
En fråga.
Flörtade hon med dig? Gjorde hon närmanden?
Herregud, nej. Inget sånt. Hon bara satt där och drack.
- De gav henne allt hon önskade. - Jag förstår.
Jag tror det, åtminstone.
- Jag följer med nästa gång. - Måste det bli en nästa gång?
Ja, bara en. Och jag är säker på att du kommer att trivas.
Det är säkert första gången du är på ett vigselkontor, farmor.
Där har du fel.
1878 närvarade jag vid Vigseln mellan Lord Rosebery och Hannah Rothschild.
Den hölls i Board of Guardians, nästan samma sak.
Det känns på sätt och vis sorgligt.
Men ett giftermål med en Rothschild har andra fördelar.
Mår Lady Flintshire bra?
Cora, gå och hjälp Susan. Hon ser inte ut att må bra.
Det är en sak ni borde få veta,
och jag skäms över att inte ha talat om det tidigare.
Inga bekännelser på dödsbädden, Susan.
Det här är inte din dag.
Beklagar, tant Violet. Det måste fram.
- Det borde ha sagts tidigare. - Vad?
Nej, snälla.
Shrimpie och jag ligger i skilsmässa.
- Vad? - Tyvärr kommer det att slås upp i pressen,
och med tanke på omständigheterna berörs du och din familj.
- Jag tänker sannerligen... - Tack, Lady Flintshire.
Eller får jag säga Susan?
Nu slipper vi en obehaglig överraskning senare.
- Du menar väl inte... - Snälla far, jag ber dig.
Om du gör nåt för att stoppa giftermålet så lämnar jag dig!
Då får du en skandal som heter duga!
Du trodde väl aldrig att du skulle föra din kära dotter
in i Caxton Halls vigselkontor.
Det är mycket i livet som jag inte hade väntat mig,
men om du är säker, så är jag nöjd.
Förresten var Atticus utan skuld.
Jag skäms över att jag tvekade.
- Jag vet att han var utan skuld. - Hur kan du veta?
Det gör jag, bortom allt tvivel.
Vem låg egentligen bakom det?
Glöm det. Du känner honom inte.
Inte direkt.
Då vill jag inte veta.
Jag vill inte hata nån i dag.
Inser du att det här är själva Vigseln?
Inte välsignelseakten senare?
Det är nu jag blir hans fru.
Och jag hoppas att du blir väldigt, väldigt lycklig, min käraste älskling.
Jag fattar det inte. Var det allt?
Förväntas jag vara en god förlorare nu?
Det är för sent för det, kära du. Alldeles för sent.
Bruden kommer.
Hör upp, allihop.
När de har ätit lunch
gör de sig redo för välsignelseakten kl. 14.30.
De av er som ska till Savoy Chapel
kommer att skjutsas tillbaka i tid för mottagningen.
- Och middagen, mr Carson? - Bara familjen.
Hennes nåd vill ha en buffé av det som inte ätits upp.
Jag gör lite varm soppa.
Jag måste gå och hjälpa Lady Rose att byta om.
Det känns fel med brudklänning till en välsignelseakt.
Hon bär inte slöja.
Men ni har rätt. Dags att fortsätta.
Så vi kan nog ge oss ut på stan senare om ni vill.
När Hennes nåd har lagt sig.
Menar ni att ni vill följa med?
Ni har ju roat er värre, miss Denker.
Fast ni kanske inte mår så bra?
Jag vet inte vad ni menar. Jag hade huvudvärk, bara.
Om han följer med, så kan du stanna här.
Nej. Andy ska följa med oss.
- Med på vad? - Inget, mrs Hughes.
Andy, du bör veta att du lever farligt
om du hänger med de där två.
Lord Sinderby, tro mig när jag säger att jag älskar er son väldigt mycket
och tänker göra allt i min makt för att han ska bli lycklig.
Det vet vi, kära du. Och vi önskar er allt gott.
Nåja, nu är det gjort.
Låt oss hoppas på det bästa.
Titta vem som kommer.
Hej, Tony. Så trevligt att se dig.
Och dig också förstås, Mabel.
- Välkomna. - Är vi välkomna? Jag hoppas det.
Ni är lika välkomna som jag hoppas att jag är på ert bröllop.
Är det bara jag som är generad?
Jag är inte generad. Vi ska gifta oss i december.
Och vi vill gärna se er båda där.
Det var verkligen roligt att höra.
Det blir i London.
Det 'år så Evigt på budet på vintern.
Vi lär aldrig få veta vem som gjorde det.
Men än sen?
Det var inte min far.
Det trodde jag aldrig heller.
Jag vet att han är emot mig, men sånt där är inte hans stil.
Du ser.
Hon känner dig redan bättre än han.
Hon kanske hade önskat nåt annat
än ett vigselkontor och Savoy Chapel, men jag tror att hon blir mycket lycklig.
Jag instämmer. De passar ihop.
När åker du hem?
Snarast möjligt. Jag längtar hem.
Lilla Marigold har makt över dig.
Du låter ogillande.
Det är inte det.
Titta, där är Tony och Mary.
Ett stiligt par.
Ge upp, pappa. Det blir aldrig verklighet.
Så det blev som du planerade.
Du var precis vad jag behövde just då.
- Jag hoppas att du vet det. - Jag vet en massa saker.
Bland annat att man inte ska råka i delo med Lady Mary.
Men har allt blivit bra?
Ja, för mig. Jag hoppas att allt blir bra för dig också.
Lycka till, Mary.
Lord Sinderby anordnar fågeljakt vid Branc'ster Castle i år.
- I Northumberland? - Ja!
Vi undrar om ni vill göra oss sällskap.
- Mycket vänligt. - Allihop.
- Det skulle glädja oss så. - Allihop?
Går ni verkligen i land med det?
Jag ringer Lady Grantham senare och bestämmer datum.
Jag ser fram emot det.
Det var väl inte så svårt?
Inte för mig, eftersom jag inte blev tillfrågad.
Just det.
Han verkar vara en underbar man.
Tack, så vänligt av dig.
Jag hörde om ditt tillkännagivande vid vigselkontoret.
Jag vill bara ditt bästa, älskade vän.
Vad jag sa och gjorde var motiverat av kärlek.
Vi har nog tyvärr olika definitioner av det ordet.
Hur går det för er, kära ni?
Tack, Lady Manville.
Jag känner verkligen med er.
Det måste vara svårt, men jag beundrar er för att ni inte visar det med en min.
Minns ni möjligen att min far var judisk?
Tyvärr, jag-v
Jag menar, så intressant.
Louise, tänka sig att träffa dig här.
Är allt väl, milady?
Jag tänkte smyga mig undan.
Ingen kommer att sakna mig.
Det vill jag inte säga.
Jag känner att vårt hushåll håller på att splittras, Carson.
Men så är det väl här i livet.
Folk växer upp och flyttar, och saker förändras.
Jag hoppas att Lord Gillingham inte har upprört er.
Nej då. Han är lycklig med miss Lane Fox och jag är glad för deras skull.
För om jag tillåts säga det,
var han inte god nog åter, milady. Inte på långa vägar.
Jag tvivlar på att nån håller med er.
Det viktiga är att ni håller med mig.
Jag såg insikten växa hos er. Kanske motvilligt.
Slutligen konstaterade ni att han inte höll måttet.
Ska jag känna mig lugnad eller oroad
över att nån som känner mig säger så?
Lugnad, hoppas jag, för jag är säker på att ni tar hem spelet till slut.
Tack, Carson.
Det betyder mer än ni tror.
Vilket märkligt bröllop.
Ingen riktig vigselakt, ingen slöja.
Man kunde tro att nån av dem var skild.
Jag önskar dem lycka. Jag har inget emot Lady Rose.
- Är det här? - Välkommen till The Velvet Violin.
Tack.
Vi går in separat. Prata inte med mig tills vi kommer till borden.
Tillbaka igen, miss Denker?
Jag har två med mig den här gången. Den nye och en till.
Jag ser det. Ta er en drink och visa dem till borden.
Tack.
Vad heter mannen hon pratade med?
- Basil Shute. Hur så? - Du får se.
- Tänker du spela? - Jag kanske gör ett försök.
Pontoon är min specialitet.
Men du låter bli. Bra så?
Det var en lång tillställning. Men det gick ju bra till slut.
Ja, de passar bra ihop.
De måste förr eller senare få veta om Lady Roses föräldrar.
Det är ingen hemlighet längre.
De får ta skeden i vacker hand.
Nu när Lord Sinderby och Lady Flintshire
båda har skäl att se ner på varandra,
borde de hålla sig lugna.
Ja?
Ursäkta, milady, men de frågar efter Anna där nere.
Vad menar ni? Hon är inte klar här.
Jag vet, milady, och det här är svårt för mig, men...
Vad är det? Vad har hänt?
- Mr Vyner är där nere. - Vad?
- Han får... - Han är här för att gripa dig.
Vinner du jämt?
Nej, inte jämt.
Växla in de här och betala skulden.
- Det kan jag inte gå med på. - Varför inte?
Du vill väl komma levande härifrån?
- Jag betalar tillbaka. - Vi pratar om det sen.
Gå nu. Jag ska prata med mr Shute.
- Vad menar du? - Gå.
Ursäkta mig,
vem av de här dumskallarna heter Basil Shute?
Hur så?
En kvinna i baren sitter och skryter om
hur hon lurat honom.
- Jaså? Hur då? - Jo, hon...
Hon väntar utanför tills nån kommer.
Sen går hon in med dem
och får gratis drinkar för att ha tagit hit nya spelare.
Jaså minsann?
Det är kvinnan jag kom med.
- Hej då! - Nej! Vänta!
Hon utnyttjade mig.
Hon valde mig för att hon ansåg mig för ung och dum
- för att avslöja henne. - Och hon hade rätt, eller hur?
Så fråga farbror Thomas nästa gång.
Då går vi.
Tack så mycket.
Har ni inte glömt en sak?
Vad?
Er räkning för tre kvällars drinkar, miss Denker.
Det blir fyra pund och tio shilling.
Jag måste vänta på mr Bates! Jag måste berätta!
Bättre att han får höra det av mrs Hughes,
så han inte säger nåt han ångrar.
Det är absurt! Jag förbjuder er att gripa henne!
Allt har skett i laga ordning.
Vad är det här? Vad händer?
Håll er lugn, mr Bates.
- Ni får inte! - Behåll lugnet, Bates.
- Kan jag gå i borgen för henne? - Tyvärr inte.
Mrs Hughes, hennes kappa.
- Nej! Jag tillåter det inte. - Ni måste.
Ett vittne såg mrs Bates på trottoaren
nära mr Green före mordet.
Jag kommer att ringa vår advokat!
Gör det, miss.
Vi tar mrs Bates till polisstationen på Gerald Row.
Men ni borde vänta tills i morgon, för hennes skull.
Jag ringer honom nu, för hon är oskyldig!
Och jag är ingen miss! Jag är Lady Mary Crawley!
Om ni så är drottning över Nilen,
tar jag henne med mig. Nu!
"De föll med blicken riktad mot fienden.
"De skall aldrig åldras, som vi andra åldras.
"Ålder skall inte trötta dem, de är bortom prövning.
"Vid solens nedgång och i arla morgon,
"skall vi minnas dem."
Ska vi minnas dem.
Lediga!
Innan ni skingras
vill jag be om er uppmärksamhet ett ögonblick.
Jag vill nämna ännu en tapper ung man som frivilligt gick i krig.
Han var inte härifrån, så hans namn finns inte med på monumentet.
Men några här vördar hans minne,
så det känns passande att vi minns hans död.
Mrs Patmore?
VI MINNS MENIGE ARCHIE PHILPOTTS OFFER
DOG 5 FEBRUARI 1917 - 19 AR GAMMAL
"Offer" är rätt ord.
Så fint, mrs Patmore.
Jag är glad för er skull.
Det är inte mer än rätt.
Jag anser det.
Jag vill se Williams namn nu om du har tid, Daisy.
Det blir en stor tröst för min syster.
Det blir bra för dig också, Daisy, att ha så nära till monumentet.
Det var sorgligt att läsa Williams namn, precis som jag hade trott.
Men jag kände mig stolt också. Mycket stolt.
Givetvis.
Daisy kanske inte stannar här så länge,
men hon är inte mindre stolt över vår William för det.
Vad? Ska du resa bort, Daisy?
Det är inget på tok.
Hon längtar till London, så vi får lära oss att klara oss utan henne.
I hennes ålder ska man se sig om i världen, eller hur?
Stämmer det, Daisy?
Nej, hon bara skojar.
Jag funderade på det ett tag,
men jag tänker inte åka nånstans, åtminstone inte förrän efter examen.
Det gläder mig.
Jag avskyr när människor som håller av varandra skiljs åt.
Jag vet vad ni tänker.
Det är inte svårt att gissa, milady.
Hon blir inte fälld.
Hon blir nog inte ens åtalad. De har inga bevis.
Inga som de berättar för oss.
Men ni har rätt. Hon kommer inte att bli fälld.
Nu när vi är tillbaka, tycker du att jag ska strida för Dicky?
Du skulle inte göra nåt förrän efter Roses bröllop, sa du.
Nu är det över,
så det är dags att handla.
Morskt talat.
Och kommer du att strida för prins Kuragin?
Du glömmer att du har trumf på hand.
Lord Mertons fru är död.
Jag glömmer alltid hur bra jag trivs i London.
Du borde åka upp oftare. Intressera dig för förlaget.
Du borde engagera dig i driften.
Du är intelligent och skriver bra. De har tur som har dig.
Det låter alltid på Mary som om bara hon kommer att sakna dig,
men jag kommer också att göra det.
Och jag dig.
Stackars mr Bates.
De burade in honom fast han var oskyldig.
Varför inte göra detsamma med hans fru?
Jag tror på den brittiska rättvisan.
Mr Bates blev frigiven till slut.
Efter en tid i fängelse.
Sorg verkar följa dem båda.
Och därmed även oss.
Seså, mrs Hughes. Det är inte likt er.
Fatta mod för deras skull.
Vi måste hålla hoppet uppe.
Jag insåg i dag vad det är för särskilt med Marigold.
Jaså? Vad är det?
Hon påminner om Michael Gregson.
Säg om jag har fel.
Du har inte fel.
- Tala inte om för Edith att du vet. - Varför inte?
Det klargör ju en hel massa saker.
Säg inget än. Mary vet inte, och inte Tom heller.
Låt det vara Ediths hemlighet ett tag till.
Nåväl.
Det är en ovanlig känsla att det finns en hemlighet i huset
som jag faktiskt känner till.
Men jag ska vara tyst om du vill.
Och du kommer att älska henne?
Din nya dotterdotter?
Till min egen förvåning tror jag faktiskt
att jag kommer att göra det.